Sugestii pentru întocmirea fiselor de lectura

- material pentru uzul studentilor-

Mihaela Frunza

Observatie: Aceste sugestii au un caracter pur introductiv si orientativ si se adreseaza celor care nu utilizeaza nici un sistem de fise de lectura sau sînt începatori în folosirea lor.

Fisa de lectura este un instrument personal de consemnare a unor lecturi, în scopul valorificarii ulterioare (pentru rezumate, conspecte, prezentari, lucrari).

Avantaje ale folosirii fiselor:
•	Fisele sînt utile în special atunci cînd lucrarea dorita nu se afla în biblioteca personala si nici nu e posibila xeroxarea textului. Oricum, chiar daca textul poate fi procurat în forma lui initiala, e preferabila fisarea.
•	Bine facute, fisele pot fi folosite atît pe termen scurt (ex. pregatirea pentru un seminar), cît mai ales pe termen lung. Fisele bibliografice initiale pot fi folosite pentru întocmirea bibliografiilor, iar celelalte tipuri pentru continutul lucrarilor.

Formate:
•	Sistemul clasic prevede folosirea formatului  A6 (un sfert de coala A4) pentru notarea unei singure idei/ probleme.
•	Unii prefera folosirea unor foi A5 sau chiar A4 (desi acestea din urma sînt incomode atunci cînd se urmareste compararea unor idei în mai multe texte).
•	În cazul în care exista posibilitatea, recomand trecerea în format electronic a fiselor. Lucrul cu ele este mult mai usor si mai creativ.
•	Oricare ar fi formatul, recomandabila este folosirea unei singure fete a colii. Oricît de multa economie aparenta s-ar crea prin folosirea ambelor fete, lucrul cu fisele cere adesea folosirea simultana a mai multor fise, si „fotografierea” unei idei pe mai multe fise, fapt imposibil daca se folosesc ambele fete.

Tipuri de fise:
Oricare ar fi tipul utilizat, se recomanda întocmirea unei fise bibliografice initiale.

Fisa bibliografica initiala trebuie sa contina informatiile bibliografice ale cartii. Ordinea acestor informatii poate varia, în functie de sistemul utilizat, dar este preferabila folosirea constanta a unui singur sistem.

Exemple:
•	Pentru volume de autor:
Nume autor, Titlul complet (inclusiv subtitlu, daca are), Traducator (daca e vorba de o lucrare tradusa), Numele editurii, Orasul, Anul. [În cazul lucrarilor clasice, ex. Platon, e utila si precizarea editiei]
•	Pentru texte în volume coordonate:
Nume autor, Titlul textului în Nume coordonator (ed. sau coord.), Titlul volumului, Editura, Oras, An, Numar pagini (între care se afla textul)
•	Pentru texte în reviste:
Nume autor, Titlul textului, Numele revistei, Coordonatele revistei (numar, serie, an, dupa caz), Numar pagini (între care se afla textul)
•	Pentru texte de pe internet:
Nume autor, Titlul textului, adresa web completa, data ultimei vizitari.

Alte tipuri de fise:

Fise de idei
Pe fiecare fisa se noteaza în stînga sus ideea principala; în cuprinsul fisei sînt mentionate argumentele, exemplele, aspectele particulare ale ideii respective. Ideal ar fi ca fiecare fisa sa contina o singura idee (sau, eventual, ca o singura idee mai mare sa fie cuprinsa pe mai multe fise). Aceste fise sînt utile în pregatirea rezumatelor, conspectelor sau pentru familiarizarea cu o lucrare.

Fise de citate
Pe fiecare fisa se noteaza unul sau mai multe citate; eventual, în stînga sus se poate nota ideea centrala. Aceste fise sînt utile în cazul întocmirii unor lucrari (referate, eseuri etc.).

Fise combinate
Pot contine elemente din fisele de idei, fisele de citate si notatii personale.

Sfaturi:
•	Esential: ori de cîte ori se noteaza o idee/un citat din text pe o fisa, e recomandabil sa se mentioneze si pagina unde apare; la refolosirea ulterioara, se scuteste efortul de a rasfoi o întreaga carte dupa un citat de 3 rînduri. La textele unde se mentioneaza notatia initiala (ex. Platon, notatiile tip 450b 23) e utila si consemnarea acesteia.
•	Util: Daca în cuprinsul unei aceeasi fise sînt incluse citate (reproducerea exacta a cuvintelor autorului), idei din cuprinsul textului si comentarii personale, este esentiala folosirea unor sisteme de precizare a acestor detalii, pentru ca, la o consultare ulterioara, sa nu se încurce cuvintele autorului cu comentariile proprii. Exemple: folosirea mai multor culori, încadrarea pasajelor în diverse moduri (între ghilimele „ ” citatele, între paranteze drepte [ ] notatiile personale)
•	Cei mai multi autori recomanda folosirea unor notatii (numerotare, initiale) pentru a mentine în ordine fisele.
•	În functie de interesul fata de o lucrare, se poate fisa întreg continutul, sau anumite pagini cheie. 
•	Daca intereseaza doar o anumita problema punctuala din cartea respectiva, e utila consultarea prealabila a cuprinsului (pentru identificarea anumitor capitole sau subcapitole) sau (în cazul în care exista) a indexului cartii (pentru identificarea paginilor exacte unde este tratata o problema/ un autor).

Bibliografie suplimentara:
Umberto Eco, Cum se scrie o teza de licenta, Pontica, Constanta, 2001.